Visse fisk kan ikke fanges.
De er hverken hurtigere eller stærkere end andre fisk.
De har bare noget ekstra.
Sådan en fisk var Uhyret.
Da jeg kom til verden, var han allerede en legende.
Han havde afvist flere dyre blink end nogen anden fisk i Alabama.
Nogle sagde, at han var genfærdet af en tyv, -
- som var druknet i floden 60 år tidligere.
Andre at han var en dinosaurus fra kridttiden.
Jeg gav mig ikke af med den slags spekulationer og overtro.
Men jeg havde prøvet at fange ham, -
- siden jeg var en purk som dig.
Og den dag, du blev født, -
- fangede jeg ham endelig.
Jeg havde prøvet alt.
Orm, blink, peanutbutter og peanutbutter og ost.
Den dag fik jeg en åbenbaring.
Hvis det var Henry Walls genfærd, så duede almindelig madding ikke.
Jeg måtte bruge noget, han virkelig tørstede efter.
- Din finger? - Guld.
Jeg tog den stærkeste line, jeg kunne få.
Den ville kunne holde en bro, sagde de.
Og så kastede jeg linen ud.
Uhyret sprang op og nappede den, før den ramte vandet.
Og han bed samtidig linen over.
Det var jo en værre redelighed.
Min vielsesring, symbolet på troskab over for min hustru -
- som bar mit barn ... - Få ham til at holde op.
... lå nu i maven på en fisk, man ikke kunne fange.
Hvad gjorde du?
Forfulgte den op og ned ad floden.
Vi omtalte altid Uhyret -
- som en han, men det var faktisk en hun.
Den var med rogn og klar til at gyde, -
- så det var noget af et dilemma.
Jeg kunne flå fisken op og tage min vielsesring, -
- men så ville jeg dræbe den klogeste malle i Ashton River.
Skulle jeg berøve min søn chancen -
-for at prøve at fange sådan en fisk?
Hunfisken og jeg ...
Ja, vi delte skæbne.
Lille skat, det er stadig din aften.
Hvorfor bed den på guld, når intet andet tiltrak den?
Det lærte jeg den dag.
Den dag, min søn blev født.
Nogle gange er den eneste måde,
hvorpå man kan få fat i en uopnåelig kvinde, -
- at tilbyde hende en vielsesring.
Må en far ikke tale om sin søn?
Jeg er en fodnote i den historie.
Konteksten for dit store eventyr.
I øvrigt solgte du spøg og skæmt-ting i Wichita den dag, jeg blev født.
Alle elsker jo den historie, Will.
Jeg gør ikke mere. Jeg har hørt den tusind gange.
Jeg kan fortælle den lige så godt som dig.
Denne ene aften i dit liv -
- drejer alting sig ikke om Edward Bloom.
- Det må du da kunne fatte. - Undskyld, jeg gør dig flov.
Det er dig, det er flovt for, far.
Efter den aften gik der tre år, før jeg talte med min far igen.
William Bloom, United Press International, et ...
Vi kommunikerede indirekte.
Min mors breve og kort var fra dem begge.
Når jeg ringede, sagde hun, han var ude at køre eller i poolen.
Vi talte selvfølgelig ikke om, at vi ikke talte sammen.
Jeg kunne slet ikke genkende noget af mig selv i min far.
Og jeg tror, han havde det på samme måde med mig.
Vi var som to fremmede, der kendte hinanden særdeles godt.
Når man skal fortælle min fars livshistorie, -
- er det umuligt at skille manden fra myten.
Jeg må bare gengive det, som han fortalte mig.
Det hænger ikke rigtig sammen, og meget af det er aldrig sket.
Hit med min ring.
Tak.
Men sådan er den her historie.
Hans fødsel blev toneangivende for hans utrolige liv, -
- som ikke var længere end andres, bare mere begivenhedsrigt.
Hans historier var gale, -
- men havde altid den mest overraskende slutning.
Ja, hallo? Ja, han er her.
Det er din mor.
Hvad siger dr. Bennett?
Nej, lad mig bare tale med ham.
Jeg venter.
Er det slemt?
Der er mere, end de troede. De stopper kemoen.
- Du skal af sted. - Sandsynligvis i aften.
- Jeg tager med. - Det skal du ikke.
Jeg tager med.
Skal det være den med aben i laden eller den med hunden på vejen?
Den med heksen.
Den må jeg ikke fortælle for mor.
- Du får mareridt. - Jeg er ikke bange.
Det var jeg heller ikke i starten.
Det skete ude i sumpen uden for Ashton.
Børn måtte ikke gå derud på grund af slangerne, -
- edderkopperne og kviksandet, som slugte en, før man kunne nå at skrige.
Vi var fem derude den aften.
Mig, Ruthie, Wilbur Freely -
- og Price-brødrene Don og Zacky.
Og vi anede ikke, hvad der ventede os.
Som bekendt har alle byer over en vis størrelse en heks, -
- som spiser uartige børn og hunde, der nærmer sig hendes hus.
Knoglerne bruges til besværgelser -
- og til at gøre jord ufrugtbar.
- Er det rigtigt, hun har glasøje? - Ja, hun har det fra sigøjnerne.
- Hvad er en sigøjner? - Din mor er sigøjner.
Din mor er en møgkælling.
Ikke bande. Der er damer til stede.
- Pis. - Lort.
Kneppe.
Sluk lygterne.
Men af alle heksene i Alabama -
- var en af dem den mest frygtede.
Hun havde nemlig et glasøje, som skulle have magiske kræfter.
Hvis man kigger direkte ind i det, ser man, hvordan man dør.
Sikke noget F-I-S. Hun er ikke engang en rigtig heks.
Så gå ind og hent øjet.
Det ligger i en æske på natbordet. Eller du tør måske ikke?
Jeg går ind og henter det.
- Så gør det dog. - Så gør jeg det.
- Så gør det dog. - Ja, ja.
Du skal ikke, Edward.
Hun smelter dig om til sæbe. Det er nemlig det, hun gør.
Hun smelter mennesker om til sæbe.
Jeg hedder Edward Bloom.
Der er nogen, der gerne vil se dit øje.
- Har du øjet med? - Ja.
Vis os det.
Jeg så min egen død. Jeg var gammel og faldt.
Jeg var ikke spor gammel.
Jeg har tænkt på døden og det med at se sig selv dø.
Hvis man ikke tænkte på andet end døden, -
- så ville man da blive tosset.
Men det kunne vel også hjælpe en, ikke?
For så vidste man jo, at man ville overleve alt andet.
Det, jeg siger, er vel egentlig, at jeg gerne vil vide det.
Nå, det er sådan, jeg kommer af dage.
Hej, mor.
- Er det dr. Bennetts bil? - Ja, han er oppe hos din far.
- Hvordan har han det? - Lad mig tage det.
Han er umulig. Vil ikke spise. Fordi han ikke spiser, er han svag, -
- og fordi han er svag, spiser han ikke.
- Hvor lang tid har han igen? - Det taler vi ikke om.
Ikke endnu.
Will.
Dr. Bennett. Rart at se Dem.
Min hustru Josephine.
Mig en fornøjelse.
- Syv måneder henne. - Lige nøjagtig.
Det er en dreng.
Prøv at få ham til at drikke en af de her. Han vil ikke, men prøv alligevel.
Far?
Vil du have noget vand?
- Du får dig en overraskelse. - Gør jeg?
Det vender op og ned på alting at få et barn.
Bleskift, bøvseri og mad midt om natten.
- Stod du for noget af det? - Nej.
Men det skulle være frygteligt.
Så bruger man de næste mange år på at spolere barnet -
- og fylde det med sludder og vrøvl, og alligevel falder det glimrende ud.
- Tror du, jeg kan klare det? - Du har været i mesterlære.
Bare drik halvdelen, så siger jeg til mor, at du drak det hele.
Så er alle glade.
Folk skal ikke være så bekymrede. Tiden er ikke inde for mig endnu.
Jeg dør ikke sådan her.
- Ikke det? - Jeg så det selv i øjet.
- Den gamle dame ude i sumpen? - Hun var en heks.
Hun var gammel og formentlig senil.
Jeg så min død i det øje, og det gik ikke sådan her for sig.
Hvordan så?
En overraskende slutning. Jeg vil ikke ødelægge den for jer.
Din mor troede ikke, vi kom til at tale sammen igen.
Det går da fint.
Vi er historiefortællere, begge to.
Jeg fortæller bare mine, og du skriver dine ned.
Far ...
Jeg ville gerne tale med dig om nogle ting, mens jeg er her.
Du mener, mens jeg er her.
Jeg vil have den ægte version.
Af hændelser og historier.
Af dig.
Din mor har ikke holdt poolen.
- Du kunne måske ordne den. - Det skal jeg nok.
- Ved du, hvor kemikalierne er? - Jeg holdt den jo, når du var væk.
Jeg har aldrig været hjemmemenneske, Will. Følte mig spærret inde.
Og nu ligger jeg her i sengen.
Døden er det værste, der er overgået mig.
Du sagde, at du ikke var ved at dø.
Kun at det ikke vil gå sådan her for sig.
Den sidste del bliver langt mere usædvanlig.
Det lover jeg dig.
Dr. Bennett siger, at jeg skal blive hjemme hele ugen.
Jeg måtte engang ligge i sengen i tre år.
- Var det skoldkopper? - Havde det bare været det.
Ingen vidste, hvad der var galt.
De fleste vokser lidt efter lidt.
Jeg havde travlt.
Muskler og knogler kunne ikke holde trit med kroppen.
Så jeg tilbragte det meste af tre år lænket til sengen -
- med leksikonet som eneste erfaringskilde.
Jeg kom til "G" -
- og håbede at få forklaring på min gigantificering, -
- da jeg opdagede en artikel om guldfisk.
"I en lille bowle bliver guldfisken ved med at være lille."
"Får den mere plads, -
- kan den blive 2-4 gange så stor."
Det faldt mig ind, at jeg måske -
- var bestemt til noget større.
En kæmpemand kan jo ikke have et liv i normalstørrelse.
Så snart mine knogler var faldet til i deres voksenopsætning, -
- gik jeg i gang med at skabe mig en større plads i Ashton.
Kom nu, Tigers!
Edward Bloom!
ANLÆGSGARTNER BLOOM
FYSIKKONKURRENCE
Min hund kan ikke komme ud.
Jeg var det største, der var overgået Ashton.
Indtil der en dag kom en fremmed.
Fald nu ned, folkens. Så er det godt.
- Han har ædt en hel majsmark. - Og min hund.
Hvis De ikke stopper ham, hr. borgmester, så gør vi.
Jeg vil ikke have lynchninger her i byen.
Har nogen forsøgt at tale med ham?
- Han er ikke til at tale fornuft med. - Han er et uhyre.
Lad mig klare det.
Jeg prøver at få ham til at rejse videre.
Han kan så let som ingenting tvære dig ud.
Lad ham bare prøve.
Hallo?
Jeg hedder Edward Bloom, og jeg vil gerne tale med dig.
Forsvind.
Jeg går ingen steder, før du kommer ud.
Forsvind, sagde jeg.
Rustet med viden om min egen død -
- frygtede jeg ikke for mit liv.
Men jeg ville helst ikke brække noget.
Hvorfor kommer du?
For at du kan æde mig.
Byen ville bringe et menneskeoffer, og jeg meldte mig.
Mine arme er lidt senede, men der er godt kød på mine ben.
Dem kunne jeg selv fristes til at æde.
Men lad os få det overstået lidt hurtigt, for min smertetærskel er lav.
Jeg kan da ikke gå tilbage. Jeg er et menneskeoffer.
Hvis jeg kommer tilbage, tror de, jeg er en kryster.
Så hellere blive ædt.
Her.
Du kan tage min hånd som appetitvækker.
Jeg vil ikke æde dig. Jeg vil ikke æde nogen.
Jeg bliver bare så sulten. Jeg er altfor stor.
Måske er det ikke dig, der er for stor.
Måske er byen her bare for lille.
I rigtige byer har de huse, der er så store, -
- at man ikke kan se toppen.
- Er det rigtigt? - Hvorfor skulle jeg lyve for dig?
Og "spis hvad du kan"-tagselvborde.
- Du kan spise meget, ikke? - Jo.
Hvorfor så spilde tiden i en lille by?
En stor mand som dig skal være i en stor by.
Du vil bare af med mig, ikke?
- Hvad hedder du, kæmpe? - Karl.
Jeg hedder Edward, og helt ærligt -
- så vil jeg gerne have dig til at rejse, Karl, men jeg vil med.
Den her by er også for lille til en mand med mine ambitioner.
Skal du med?
Vi skal først lige have dig gjort klar til byen.
Edward Bloom, søn af Ashton, -
- det er med tungt hjerte, at vi tager afsked med dig.
Men tag bynøglen med dig, -
- og vid, at alle døre altid vil stå åbne for dig her.
Den eftermiddag jeg forlod Ashton, havde alle et godt råd til mig.
Find dig en sød pige.
Pas på din ære, Edward Bloom.
Men der var én person, hvis råd jeg tillagde særlig vægt.
Hun sagde, at den største fisk i floden -
- bliver så stor, fordi den ikke bliver fanget.
- Hvad sagde hun? - Aner det ikke.
To veje førte ud af Ashton.
En ny med belægning og en gammel uden.
Folk brugte ikke den gamle, -
- og den fik ry for at være hjemsøgt.
Da jeg ikke havde i sinde at vende tilbage til Ashton, -
- kunne jeg lige så godt undersøge, hvad den gamle vej gemte på.
Kender du nogen, der har benyttet den?
Ham digteren Norther Winslow gjorde.
Han skulle til Paris i Frankrig.
Han er nok faldet til der, for man hørte aldrig fra ham igen.
Gå du den vej, så skyder jeg genvej, -
- og så mødes vi på den anden side.
Du vil bare stikke af, ikke?
Her.
Du får min rygsæk som sikkerhed.
Din elendige ...
På et vist tidspunkt må ethvert fornuftigt menneske ...
ADVARSEL SPRINGEDDERKOPPER
... erkende, at han har dummet sig.
Men jeg har aldrig været fornuftig.
Jeg kan huske fra søndagsskolen, at jo sværere tingene blev, -
- desto større ville belønningen blive i den sidste ende.
Ven! Velkommen til.
- Hvad hedder du? - Edward Bloom.
- Bloom som "at blomstre"? - Ja.
Her har vi dig jo. Edward Bloom.
Vi ventede dig ikke allerede nu.
- Ventede I mig? - Ikke nu.
- Du må have skudt genvej. - Ja. Det var nær blevet min død.
Sådan er livet. Og det er jo nemmere at vælge den lange vej.
- Men den er længere. - Meget længere.
Nu er du her, og det er det vigtigste.
Hvad er det her for et sted?
Spectre. Den bedst bevarede hemmelighed i Alabama.
Her står, at du er fra Ashton.
Den sidste, vi fik fra Ashton, var Norther Winslow.
Digteren? Hvad blev der af ham?
Han er her endnu. Jeg gi'r en drink, så kan jeg fortælle dig om det.
Jeg kan såmænd få ham selv til det.
Jeg har en aftale og er allerede sent på den.
Jeg har jo sagt til dig, at du er tidlig på den.
Er det ikke den bedste tærte, du har smagt?
Jo, bestemt.
Alting smager bedre her. Selv vandet er sødt.
Her er aldrig for varmt, for koldt eller for fugtigt.
Og om natten synger vinden i træerne, -
- så det lyder som en hel symfoni til ære for dig.
Jenny!
Kan du så komme her!
Jenny!
Jeg skal bruge dem.
- Heri byen er de et særsyn. - Det rimede næsten.
Han er vores hofdigter. Kom her.
Jeg blev. Om ikke andet så for at finde ud af, -
- hvordan et sted kan føles så fremmed og samtidig velkendt.
Jeg har arbejdet på det her digt i 12 år.
Der er store forventninger til det. Jeg vil ikke skuffe mine fans.
Tillader du?
Græsset er grønt himlen er blå
og der er dødgodt i Spectre!
Det er kun tre linjer.
Man skal aldrig vise et ufuldendt værk frem.
Jeg har den.
Der er igler dernede.
- Så du den kvinde? - Hvordan så hun ud?
- Hun var ... - Var hun nøgen?
Ja, det var hun.
Det er en fisk. Ingen kan fange den.
Folk opfatter fisk forskelligt.
Far synes, den ligner hans barndoms hønsehund, -
- som er vendt tilbage fra de døde.
Pokkers også.
- Hvor gammel er du? - 18.
Jeg er 8. Så når jeg er 18, er du 28.
- Og når jeg er 28, så er du kun 38. - Du er god til at regne.
Og når jeg er 38, så er du 48. Det er da ikke den store forskel.
Men det er det nu.
Roser er røde, violer er blå.
Jeg elsker Spectre ...
I må have mig undskyldt.
Jenny synes, du er et fund. Det gør vi alle sammen.
Hvad?
Du er et fund, sagde jeg.
Jeg må videre.
I aften.
Hvorfor?
Den her by har mere, end noget menneske kan ønske, -
- og skulle jeg ende her, ville jeg føle mig heldig.
Men jeg er ikke klar til at ende noget sted.
Ingen er nogensinde rejst herfra.
Hvordan vil du klare dig uden sko?
Det kommer nok til at gøre ondt. Meget ondt.
Jeg beklager, men farvel.
- Du finder ikke noget bedre sted. - Det regner jeg heller ikke med.
Lov, at du kommer tilbage.
Det gør jeg. En skønne dag, når det er meningen.
Den nat kunne jeg drage to konklusioner.
Den ene var, at en farlig vej er langt værre i mørke.
Den anden var, at jeg var faret uhjælpeligt vild.
Skoven skulle blive mit endelige hvilested.
Hvor svært det end var at komme til Spectre, så ville jeg havne der.
Alle vi mennesker skal jo dø.
Så gik det op for mig, at mit liv ikke var slut.
Det er ikke sådan, jeg dør.
Ven!
- Hvor er dine sko? - De stak i forvejen.
Josephine havde nogle billeder -
- i det nyeste Newsweek.
Er det sandt?
Det var da herligt.
Jeg tilbragte to uger i Marokko. Der var fantastisk.
Vi må købe et eksemplar.
Jeg ved ikke, om du er klar over det, Josephine, -
- men afrikanske papegøjer i hjemlandet Congo taler kun fransk.
Er det rigtigt?
Du skal være heldig, hvis du får fire engelske ord ud af dem, -
- men hvis du går gennem junglen, -
- kan du høre dem tale det nydeligste fransk.
De taler om alt: Politik, film, mode.
Alt andet end religion.
Hvorfor ikke religion?
Det skal man passe på med. Man ved aldrig, hvem man fornærmer.
Josephine var faktisk i Congo sidste år.
Så ved du jo alt om det.
Halløjsa.
Hej. Hvordan har du det?
Jeg lå og drømte.
Hvad drømte du om?
Det kan jeg som regel ikke huske, -
- medmindre det har været noget særlig ildevarslende.
Det vil sige, når man drømmer om noget, der vil ske.
Som nu den nat, hvor jeg drømte, -
- at en krage kom og sagde:
"Din tante skal dø."
Jeg var så bange. Jeg vækkede mine forældre, -
- men de sagde, at det bare var en drøm.
Men næste morgen var min tante Stacy død.
Hvor frygteligt.
Ja, for hende, men så tænk på mig. En dreng med den slags evner.
Der gik ikke tre uger, så kom kragen tilbage i en drøm -
- og sagde: "Din far skal dø."
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre.
Til sidst sagde jeg det til min far, og han sagde, -
- at jeg bare skulle tage det roligt.
Men jeg kunne se, at han var foruroliget.
Næste morgen var han ikke sig selv.
Kiggede rundt, som om han ventede at få noget i hovedet.
Kragen havde jo ikke sagt, hvordan det ville ske. Kun disse ord:
"Din far skal dø."
Han tog tidligt hjemmefra og blev væk længe.
Da han kom hjem, så han frygtelig ud.
Som om han havde gået og ventet på, at hammeren skulle falde.
Han sagde til min mor:
"Jeg har haft mit livs værste dag."
"Tror du, du har haft en dårlig dag?" sagde hun.
"Her til morgen faldt mælkemanden død om på verandaen."
Min mor bollede nemlig med mælkemanden.
- Må jeg tage et billede af dig? - Du behøver ikke noget billede.
Du kan bare slå "flot" op i ordbogen.
Må jeg ikke nok?
Så pyt da.
Jeg har også nogle billeder fra brylluppet, du skal se.
Der er et godt et af dig og min far.
Jeg har aldrig set billeder fra jeres bryllup.
Det er, fordi vi ikke holdt noget rigtigt bryllup.
Din svigermor skulle slet ikke have haft mig.
- Hun var forlovet med en anden. - Det vidste jeg ikke.
Har Will ikke fortalt det?
Det er nok også det bedste.
Han havde bare fortalt det forkert.
Alle kendsgerningerne uden noget krydderi.
Det er altså en røverhistorie?
Den er ikke af de korte.
Jeg havde lige forladt Spectre og skulle snart møde min skæbne.
Da jeg ikke vidste, hvad det indebar, -
- lod jeg ingenting gå min næse forbi.
Popo og Coco, værsgo!
Mine damer og herrer.
De tror måske, at De har set det usædvanlige.
At De har set det bizarre.
Men jeg har rejst i alle fem verdenshjørner, -
- og jeg forsikrer Dem, at jeg aldrig har set noget som det her.
Da jeg mødte denne mand, -
- plukkede han appelsiner i Florida.
Dem, han arbejdede sammen med, kaldte ham El Penumbra. "Skyggen".
For når man arbejdede ved siden af ham, -
- skyggede han for dagslyset.
Nu vil jeg ikke forskrække Dem, frue, men hvis han ville, -
- kunne han knuse Deres hoved mellem sine tæer ...
... som var det en valnød ... men det gør han ikke.
Nej, mine damer og herrer, -
- han gør hende ikke noget, -
- fordi han er vores egen milde kæmpe.
Mine damer og herrer Tillad mig at præsentere: Colossus!
Mine damer og herrer, drenge og piger, -
- tak, fordi I kom.
Kør nu forsigtigt. Tak, fordi I kom.
Det var den aften, Karl mødte sin skæbne, -
- og jeg mødte min næsten.
Man siger, at når man møder sit livs kærlighed, så står tiden stille, -
- og det er rigtigt.
Men når den går i gang igen, -
- pisker den af sted for at indhente det forsømte.
Hvad hedder du?
- Karl. - Karl ...
Sig mig, Karl, kender du begrebet "ufrivillig tjeneste"?
- Nej. - "Urimelige kontraktforhold"?
- Niksen. - Alle tiders.
Værsgo.
Mr. Soggybottom, kom herhen, -
- så han kan skrive under på din ryg.
Tak. Den må ikke blive væk.
Du, knægt.
Din ven har lige gjort sig selv til stjerne.
Glimrende.
Min sagfører, mr. Soggybottom.
Goddag.
Hvad er der galt, knægt? Jeg har ikke set nogen så nedtrykt, -
- siden elefanten satte sig på en gårdmandskone.
"Nedtrykt" ---
Ham den store synes, det er sjovt.
Jeg har lige set hende, jeg skal giftes med.
Men jeg mistede hende.
De fleste er nødt til at gifte sig, før de kan miste konen.
Jeg vil lede efter hende resten af mit liv, og ellers må jeg dø alene.
For pokker da, knægt.
Var det en rigtig køn tøs?
Med rødblondt hår?
Blå kjole?
Ja.
Jeg kender hendes onkel. Venner af familien.
Hvem er hun? Hvor bor hun.
Glem det. Hun er uopnåelig for dig.
Du kender mig overhovedet ikke.
Jo. Du var den store helt hjemme på bøhlandet, -
- men herude i den virkelige verden kan det ikke bruges til noget.
Du har ingen plan, intet job, -
- og du ejer kun det tøj, du står og går i.
Jeg har en rygsæk fuld af tøj.
Min rygsæk er blevet stjålet.
Du var en stor fisk i en lille dam, men det her er det store hav, -
- og du er ved at drukne. Tag hellere hjem -
- til andedammen igen. - Jeg har faktisk en plan.
Jeg vil finde pigen, giftes og være sammen med hende hele livet.
Jeg har ikke noget arbejde, men du kan jo give mig et.
Nok ejer jeg ikke meget, -
- men jeg er stædigere end de fleste.
Det er ikke børnehjælpsdag, knægt. Kom, store dreng.
Vent! Jeg vil arbejde nat og dag for dig -
- uden at få løn for det.
Bare fortæl mig, hvem hun er.
For hver måned du arbejder for mig, -
- skal jeg fortælle dig noget om hende. Det er vilkårene.
Lad os komme i gang.
Fra da af gjorde jeg alt, hvad mr. Calloway bad mig om.
Jeg kunne gå tre dage uden at få noget at spise.
Og fire dage uden søvn.
Alt sammen i håbet om at møde den pige, -
- jeg skulle giftes med.
Vi holder sammen, -
- som vi altid har gjort. - Mr. Calloway.
I dag er der gået en måned.
Denne pige, dit livs kærlighed, -
- hendes yndlingsblomster er påskeliljer.
Påskeliljer ...
Påskeliljer.
Amos holdt ord -
- og fortalte mig hver måned noget -
- om min drømmepige.
God fornøjelse! God fornøjelse!
Hun skal på college.
College. Hun skal på college.
Hun holder af musik.
Musik. Hun holder af musik.
I løbet af disse måneder fandt jeg ud af meget om min tilkommende, -
- men ikke hvem hun var, og hvor jeg kunne finde hende.
Nu var tiden inde. Jeg kunne ikke vente længere.
Mr. Calloway?
Det er Edward Bloom. Jeg vil gerne tale med Dem.
Mr. Calloway?
Nej! Vent!
Den aften fandt jeg ud af, at en, man betragter som ond, -
- ofte bare er ensom og savner omsorg.
Jeg slog ikke noget ihjel, vel?
Et par kaniner. Den ene var vist død i forvejen.
Så er det derfor, jeg har ondt i maven.
Tak.
Jeg tog fejl af dig, knægt.
Du har ikke meget, men det, du har, har du meget af.
Du kan få en hvilken som helst pige.
Der er kun en, jeg vil have.
Hun hedder ...
Sandra Templeton.
Hun går på Auburn.
Semestret er snart slut, så skynd dig.
Tak.
- Held og lykke, min dreng. - Tak.
Farvel.
Da jeg havde sagt farvel, tog jeg tre tog -
- og var på Auburn samme eftermiddag.
Du kender mig ikke, men jeg hedder Edward Bloom ...
... og jeg elsker dig.
De sidste tre år har jeg arbejdet på at få at vide, hvem du var.
Jeg er blevet skudt og stukket ned og har brækket ribbenene to gange.
Men det har været det hele værd, -
- for nu står jeg her og taler med dig.
Det er nemlig meningen, at jeg skal giftes med dig.
Det stod mig klart i cirkusset og nu mere end nogensinde.
- Jeg beklager. - Du skal ikke beklage noget.
Jeg er dagens heldigste mand.
Jeg beklager, men jeg er forlovet.
Men jeg kender dig faktisk.
I hvert fald af omdømme.
Edward Bloom fra Ashton.
Jeg er nemlig forlovet med en fra Ashton. Don Price.
Han er et par år ældre end dig.
Jamen ...
... så tillykke.
Undskyld, jeg trængte mig på.
Hold op! Det er ikke sjovt.
Stakkels dreng.
Skæbnen kan tage fusen på en.
Her havde jeg knoklet for at komme væk fra Ashton, -
- og så var min elskede forlovet med en af byens største tumper.
Nogle gange skal man kæmpe, -
- andre gange må man se i øjnene, at slaget er tabt, -
- toget er kørt, og så er man et fjols, hvis man kæmper videre.
Jeg har altid været et fjols.
Sandra Templeton, jeg elsker dig og vil giftes med dig.
Hvis vi bruger de regler i hverdagen, -
- giver udbud og efterspørgsel pludselig mening.
Prøv at se næste kurve. Her fremgår det endnu tydeligere ...
JEG ELSKER SANDRA TEMPLETON
JEG ELSKER SANDRA
- Påskeliljer. - Det er din yndlingsblomst.
Hvordan har du fået så mange?
Jeg ringede rundt i fem stater.
Jeg sagde, at de skulle til for at få min kone til at gifte sig med mig.
Du kender mig ikke engang.
Det har jeg resten af livet til at råde bod på.
Sandra.
Det er Don. Du må ikke gøre ham noget, vel?
Når du beder mig om det, så sværger jeg det.
- Bloom? - Dav, Don.
Hvad fanden laver du? Det er min pige. Min!
Jeg vidste ikke, at hun tilhørte nogen.
Tør du ikke slå igen?
Jeg har lovet at lade være.
Hold op!
Hold op, Don!
Jeg fik et ordentligt lag tæsk, men det var Don Price, der tabte.
De fysiske udfoldelser forværrede en medfødt hjertefejl.
Hans hjerte kunne simpelthen ikke holde til det.
Don! Jeg gifter mig ikke med dig.
Hvad? Elsker du ham?
Jeg kender ham ikke, men hellere ham end dig.
Sandra behøvede ikke melde afbud i kirken.
Hun skiftede bare gommen ud.
Sagde du ikke, at I ikke holdt kirkebryllup?
Det var meningen, men der kom noget i vejen.
Er det medicinen, der gør dig tørstig?
Jeg har altid været tørstig.
Jeg ved egentlig ikke hvorfor.
Da jeg var 11 år gammel ...
Du talte om dit bryllup.
Det ved jeg godt. Jeg fik bare en association.
De fleste fortæller historier helt uden afstikkere.
Det er ikke indviklet, men heller ikke interessant.
Jeg kan godt lide dine historier.
Og jeg kan godt lide dig.
Når man arbejder i et cirkus, har man ingen fast adresse.
Efter tre år havde jeg meget restancepost.
I løbet af de fire uger jeg lå på hospitalet, -
- fandt postmesteren frem til mig.
Og skønt mit hjerte tilhørte Sandra, -
- så tilhørte resten af min krop staten.
INDKALDELSE
Værnepligten var tre år dengang.
Nu havde jeg ventet tre år på at komme til at møde Sandra -
- og ville ikke overleve at være væk fra hende så længe.
Så jeg påtog mig de farlige opgaver -
- i håb om at komme ned på under et år.
Nu!
Da jeg fik tilbudt en mission, -
- hvor jeg skulle stjæle tegningerne til Wong Kai Tang-kraftværket, -
- sprang jeg til.
Nu! Nu!
Af og til kan en pige
føle sig så tom
uden en elsker
hun kan holde om
det kan blive så slemt
at hun er ved at blive gal
hun vil tage den første mand, hun ser
og flå tøjet af ham
men hun lader vær'
det må hun ikk'
hun skal have en ganske særlig, anderledes mand
for den pige som ligner mig
hun har ønsker og behov
Er der nogen af jer, der har behov?
Jeg har set dobbelt så meget
grædt dobbelt så mange tårer
været dobbelt så uheldig
og på den halve tid
nu har jeg brug for en mand
med dobbelt så meget livskraft
han skal være dobbelt så meget mand
for jeg har dobbelt så meget kærlighed at gi'.
Han skal være dobbelt så meget mand
for jeg har dobbelt så meget kærlighed ...
... at gi'.
Så du ikke mit tegn?
Jeg var til grin, da jeg stod derude alene.
Du var ikke alene.
Hvem fanden er du?
Jeg gør jer ikke noget.
Gu gør du ej.
Vagt!
Vi vil ikke forstyrres.
Og træk forhænget for.
Jeg har brug for jeres hjælp.
Hvorfor skulle vi hjælpe dig?
Jeg brugte den næste time på at beskrive min kærlighed -
- til Sandra Templeton og hvordan jeg på ulykkelig vis var havnet her.
Som altid blev kærligheden min redning.
Det var skæbnen.
Vi lagde en udførlig flugtplan -
- med en hvalfangerbåd til Rusland, -
- en pram til Cuba og en lille, beskidt kano til Miami, -
- helt på det rene med, at det ville blive farligt.
Hvad skal vi lave i Amerika?
Jeg skaffer jer engagement.
Jeg kender den største mand i showbiz.
Bob Hope?
Større.
Klar?
Så tvillingerne og jeg begav os ud på den anstrengende rejse -
- halvvejs rundt om jorden.
Desværre kunne jeg ikke sende besked til Amerika.
Så hæren troede naturligvis, at jeg var død.
Åh gud, nej!
Fire måneder efter var Sandra ovre de værste mareridt.
Når telefonen ringede, troede hun ikke mere, det var mig.
Når en bil kørte forbi, kiggede hun ikke ud ad vinduet.
Jeg talte med din far i aftes.
Du har aldrig fortalt, hvordan dine forældre traf hinanden.
Det var på Auburn.
Hvad med detaljerne? Hvordan de blev forelsket.
Cirkusset. Krigen.
Det har du ikke fortalt noget om.
Det meste af det passer ikke.
Det er da så romantisk.
Hvad?
Man skal ikke diskutere romantik med en fransk kvinde.
Elsker du din far?
Alle elsker min far.
Elsker du ham?
Da jeg var dreng, var han jo væk det meste af tiden.
Jeg spekulerede på, om han havde et andet liv et sted.
En anden familie og et andet hus, -
- hvor han var, når han ikke var hos os.
Eller om han måske bare aldrig havde ønsket en familie.
Han foretrækker i hvert fald det andet liv og fortæller historier, -
- fordi han dødkeder sig her.
- Det er ikke sandt. - Hvad er sandt?
Han har aldrig fortalt noget, der var sandt.
Jeg forstår godt, hvorfor du synes om ham.
Hvorfor alle synes om ham.
Men du må fortælle mig, at jeg ikke er tosset.
Det er du ikke.
Og jeg synes, du skulle tale med ham.
Larry Puckett Chevrolet lader kunderne tale.
Der er fabriksgaranti på Larry Pucketts-vogne.
De kan spare op til 40 % lige nu.
- Har jeg nogensinde fortalt om ...? - Ja.
Ahorntræet og Buicken? Den har vi hørt.
Alle har ikke.
Træet faldt ned over bilen, så der kom sirup på den, -
- og det tiltrak fluerne, som blev hængende i den -
- og fløj af sted med hele bilen.
Historien handler egentlig om, hvordan jeg fik bilen.
Far.
Kan vi tage en snak?
Jeg går i gang med at vaske op.
Jeg hjælper dig.
Du ved, hvordan det er med isbjerge, ikke, far?
Jeg har da engang set et.
Det blev slæbt til Texas og brugt som drikkevand.
De havde ikke lige regnet med, at der var en elefant i det.
- En af de lodne. En mammut. - Far.
Hvad?
Jeg ville bruge det som metafor.
Så skal du ikke stille et spørgsmål.
Folk vil gerne besvare spørgsmål.
Du skulle have sagt: "Det, der er ved isbjerge ..."
Det, der er ved isbjerge, er, at man kun kan se 10 %.
De sidste 90 % er under vandet.
Og sådan er det også med dig.
Jeg kan kun se den stump, -
- der stikker op over vandet.
Kun til min næse? Min hage?
Jeg har ingen anelse om, hvem du er, far, -
- for du har aldrig fortalt mig noget.
Jeg har da fortalt tusind ting. Jeg fortæller evig og altid historier.
Ja, løgnehistorier, far.
Sjove løgnehistorier.
Historier er noget, man fortæller en femårig ved sengetid, -
- ikke noget, man bliver ved med, til ens søn er 10, 15, 20 og 30 år.
Jeg troede på dig.
Jeg troede på dine historier, længere end jeg burde have gjort.
Da det gik op for mig, at de ting, du fortalte om, var umulige, -
- følte jeg mig narret.
Du er en kombination af julemand og påskehare: Charmerende og falsk.
Er jeg falsk?
Kun på overfladen, men jeg har aldrig set andet.
Hør her ...
Jeg skal snart selv være far -
- og ville ikke kunne bære, hvis barnet gik gennem livet -
- uden at forstå mig.
Det ville du ikke kunne bære?
Hvem er det, du vil have, at jeg skal være, Will?
Dig selv.
Bare vis mig, hvem du er, for en gangs skyld.
Jeg har været mig selv siden den dag, jeg blev født.
Hvis du ikke kan se det, så er det dig, der er noget galt med.
Din far besluttede, at han havde brug for et kontor.
Det skulle selvfølgelig ikke være inde i huset.
Så ...
Du kan bedre se, hvad der er vigtigt.
Hvad er det?
Det var under krigen.
Din far blev meldt savnet. De troede, han var død.
Skete det rent faktisk?
Det er ikke alt, hvad din far siger, der er opspind.
Jeg kigger lige til ham.
Jeg trænger til at ligge lidt ned.
Så gør du det.
Efter krigen kom Alabamas sønner hjem og søgte arbejde.
De havde den fordel, at de var i live, mens jeg officielt var død.
Mulighederne var få, -
- så jeg tog arbejde som handelsrejsende. Det passede mig fint.
En ting er Edward Bloom i al fald, -
- og det er et socialt menneske.
- Tillykke. - Tak.
Jeg var nogle gange væk i ugevis, -
- men hver anden fredag satte jeg alt, hvad jeg havde tjent, -
- ind på en konto til et hus med hvidt stakit.
Jeg vil gerne fortælle om mit nye produkt, Handi-matic'en.
I løbet af nogle år kom der nye produkter og nye byer til, -
- indtil mit område strakte sig ude fra kysten og til Vesttexas.
Edward?
Edward Bloom?
Det er mig. Norther Winslow.
Det var da utroligt.
Det kom bag på mig at møde Ashtons og Spectres største digter -
- helt ude i Texas.
Da du forlod Spectre, fik jeg øjnene op.
Der var et helt liv, jeg ikke fik levet.
Så jeg begyndte at rejse.
Jeg har set Frankrig, Afrika og det halve Sydamerika.
"Hver dag et nyt eventyr" er mit motto.
Det glæder mig, Norther.
Hvad laver du så nu?
Begår røveri.
Ned, alle sammen!
Bare skub den herhen.
Napper du lige den?
Skyderen.
Jeg rydder kasserne, -
- mens min kompagnon her klarer pengeboksen.
Du hjælper lige min ven, ikke?
Kom så!
Beklager, frue.
Jeg vil bare så nødig have, at nogen kommer noget til.
Det er ikke det.
Det er bare det -...
Der er ingen penge.
Vi er gået fuldstændig fallit. Sig det ikke til nogen.
Det viste sig, at Sparekassen allerede var blevet røvet.
Ikke af banditter, men af boligspekulanter i Texas.
Kom.
Norther!
Der er knap 400 $ her, -
- og det var bare fra kasserne.
Hvad var deri boksen?
Kun dem? I hele boksen?
Ja, desværre.
Din egen kvittering.
Du skulle ikke gå tomhændet derfra.
Norther, grunden til at sparekassen ...
Jeg forklarede Norther om de lunefulde Texas-Oliepriser -
- og deres indflydelse på ejendomspriserne.
Hvordan man havde taget lidt let på at få stillet sikkerhed -
- og således gjort sparekasserne særlig sårbare.
Da Norther hørte det, tog han en beslutning:
Jeg må til Wall Street. Det er der, pengene er.
Jeg vidste, at mens min tid som forbryder var slut ...
Tak for hjælpen, Edward.
Så var Northers først lige begyndt.
Da han havde tjent en million, -
- sendte han en check på 10.000 $.
Han sagde, at det var mit salær for karriererådgivning.
Det var nok til at give min kone et ordentligt hus med hvidt stakit.
Og hvad mere kunne man så ønske sig?
Jeg var ved at tørre ud.
Aha.
Vi må have fat i en forstøver, -
- så vi kan sprøjte dig over som en bregne.
Så, så.
Jeg tror ikke, jeg nogensinde udtørrer.
PANTEBREV
VELKOMMEN TIL SPECTRE
Fortsæt du bare.
Goddag.
- Er du Jennifer Hill? - Ja.
Og du er Will.
Jeg har nemlig set et billede af dig.
Skal vi ikke springe over, Kenny?
Vi kan fortsætte i næste uge.
Skal jeg give mor dem tilbage?
Jeg siger ikke noget, hvis du ikke gør.
Hvor kendte du min far fra?
Hans salgsrute faldt tit her forbi.
Hele byen kendte ham.
Havde I en affære?
Du sagde det jo.
Jeg troede, vi skulle kredse om det en halv time endnu.
Jeg har set ham med kvinder. Han har altid flirtet.
På en måde gik jeg ud fra, at han var min mor utro.
Jeg har bare aldrig fået det bekræftet.
Tag og sig mig en ting.
Hvorfor spurgte du ikke bare Eddie om pantebrevet?
Fordi han ligger for døden.
Jeg ved ikke, hvor meget du bryder dig om at vide.
Du har et billede af din far.
Det skal der ikke ændres på.
Da slet ikke nu.
Far digtede, men har sikkert også gjort meget, han ikke har talt om.
Jeg prøver bare på at få tingene til at stemme overens.
Du må forstå, -
- at det aldrig var din fars mening at havne her, -
- og alligevel gjorde han det to gange.
Første gang var han for tidligt på den.
Og anden gang kom han for sent.
Dengang var din far selvstændig.
En ting var Edward Bloom i al fald, -
- og det var socialt anlagt. Folk syntes om ham.
En aften på vej hjem fra tre ugers salgsrejse -
- røg han ind i sit livs værste uvejr.
Skæbnen kan tage fusen noget så frygteligt på en.
Man opfatter ting forskelligt på forskellige tidspunkter i livet.
Byen så anderledes ud nu, hvor han var blevet ældre.
En ny vej havde lukket den omgivende verden ind i Spectre -
- og således også banker, pantebreve og gæld.
Overalt var folk gået fallit.
OPHØRSUDSALG
Vi udbyder i dag byen Spectre.
- Og vi starter på 10.000 $. - Edward Bloom -
- besluttede at købe byen. - 50.000.
Han var ikke velhavende, men han havde gjort andre rige.
Nu bad han dem om tjenester.
- ... en økonomisk redningsplan. - De fleste kendte kun byen -
- ud fra Edwards beskrivelser.
Det var nok. Han fik dem med på en drøm.
Først købte han gårdene.
Så købte han husene. Og siden forretningerne.
Og beboerne blev hverken bedt om at rejse eller betale husleje.
De skulle bare leve videre, som de plejede.
På den måde sikrede han sig, at byen aldrig ville uddø.
I løbet af et halvt år havde hans fond opkøbt hele byen -
- på nær et enkelt sted.
De må være Edward Bloom.
Hvor ved De det fra?
Her kommer man kun, hvis man har et ærinde, -
- og De er den eneste, der kan have et hos mig.
De er jo ved at købe byen.
Jeg har overset det her hus, og det vil jeg rette op på.
Hvis byen skal bevares, skal fonden eje det hele.
Det har jeg hørt.
Jeg vil give mere, end det er værd. Og De kan blive boende.
Kun navnet på pantebrevet bliver ændret.
Den må jeg lige have igen.
De vil købe sumpen, men jeg kan blive boende.
De ejer huset, men det er stadig mit.
Jeg er her, og De kan komme og gå, som De vil.
Er det rigtigt?
Ja, i store træk.
Så ellers tak, mr. Bloom.
Hvis alt forbliver uændret, -
- kan det lige så godt være det på den måde, det hele tiden har været.
De mister ikke noget. Spørg hvem som helst i byen.
Hvorfor køber De jord her?
Er det panikalderen?
I stedet for en cabriolet køber De en by.
Det gør mig glad at hjælpe folk.
Jeg ved ikke, om De fortjener at være glad.
- Har jeg fornærmet Dem? - Nej.
De holdt Deres løfte.
De kom tilbage. Jeg havde bare ventet Dem noget før.
Du er Beamens datter.
Nyt navn. Er du blevet gift?
Jeg var 18. Han var 28. Det var en stor aldersforskel.
Jeg vil ikke sælge huset til Dem, mr. Bloom.
Javel.
Men tak, fordi du ville tale med mig.
- Den binder. - Ja.
- Undskyld. - Bare lad den ligge.
- Nej, lad mig ... - Vil De ikke nok bare gå?
Gå.
De fleste ville have erkendt deres nederlag og kommet videre.
Men Edward var ikke, som folk er flest.
Sådan!
De var vidt forskellige personer, -
- men havde kun et sæt ben.
De følgende måneder reparerede han flere ting, -
- og til sidst var rønnen ikke til at kende igen.
Det sjoveste var at finde på nye numre.
Da vi kom til Havanna, -
- havde vi lavet et helt nyt nummer kun med ukulele og mundharmonika.
Du må godt lade den hænge der.
Nej.
Nej, du må ikke ...
Du må ikke blive forlegen. Jeg skulle ikke have ladet dig tro ...
Jeg er forelsket i min kone.
Det ved jeg godt.
Fra første dag jeg så hende, til den dag jeg dør, -
- vil der kun være hende.
Heldige pige.
Det gør mig ondt, Jenny.
Vent! Edward ...
SKØDE
En dag tog Edward Bloom af sted -
- og vendte aldrig siden tilbage til den by, han havde frelst.
Om pigen troede folk, hun var blevet en heks -
- og tosset tilmed.
Hun blev selv noget af en legende.
Og historien sluttede, som den var begyndt.
Logisk set kan du ikke være heksen, for hun var gammel, da han var dreng.
Det er logisk nok, hvis man tænker som din far.
For ham er der kun to kvinder:
Din mor -
- og alle de andre.
En dag gik det op for mig, -
- at jeg var forelsket i en mand, som aldrig kom til at elske mig.
Jeg levede i en eventyrverden.
Jeg skulle ikke have fortalt alt det her.
Jo, jeg vil gerne vide besked.
Jeg ville betyde lige så meget for ham, som I gjorde.
Og det kunne jeg aldrig komme til.
Jeg var fantasi.
Og hans andet liv ... jer ...
... I var virkelighed.
Mor?
Josephine?
Will.
Hvad er der sket?
Din far fik en hjerneblødning.
Han er ovenpå sammen med din mor og dr. Bennett.
Klarer han den?
Kan jeg ikke blive siddende her hos ham, hvis nu ...?
Hvis nu han skulle vågne, bør jeg være her.
Jeg bliver her.
Tag hjem med Josephine, så bliver jeg her i nat.
- Er det i orden? - Glimrende.
Will, du ringer, hvis ...
Jeg skal nok ringe.
- Vil du have lidt tid med far? - Ja. Tak.
Det glæder mig, at du ikke prøver at få en hjertelig snak med ham.
Intet er så irriterende, -
- som når folk sidder og snakker til nogen, der ikke kan høre dem.
Der er den fordel, -
- at far og jeg aldrig har talt sammen.
Har din far fortalt dig om den dag, du blev født?
Tusind gange. Han fangede den fisk, som ingen kunne fange.
Ikke den. Den rigtige historie. Har han fortalt dig den?
Nej.
Din mor kom ind ved 15-tiden.
En nabo kørte for hende, -
- for din far var på forretningsrejse i Wichita.
Du blev født en uge for tidligt, men det var en fuldstændig ukompliceret fødsel.
Din far var ked af, at han ikke var med.
Men dengang brugte man ikke, at mændene var med til fødslen, -
- så det havde ikke gjort den store forskel, om han havde været der.
Det er den sande historie om den dag, du blev født.
Ikke særlig spændende, vel?
Hvis jeg skulle vælge mellem den sande version -
- og den, der er pyntet lidt på med en fisk og en vielsesring, -
- så ville jeg nok tage den sjove version.
Sådan har jeg det bare.
Jeg kunne nu meget godt lide din version.
Far?
Far? Skal jeg hente sygeplejersken?
Hvad vil du have? Hvad kan jeg gøre?
Vil du have noget vand?
Vil du have lidt vand?
Floden ...
Floden?
Fortæl mig hvordan det sker.
Hvordan hvad sker?
Hvordan jeg dør.
Hvad du så i øjet?
Jeg ved det ikke. Du har aldrig fortalt mig den historie.
Jeg skal nok prøve.
Men så må du hjælpe mig. Hvordan er det nu, den begynder?
Sådan her.
Det er altså om morgenen, og du og jeg er på hospitalet.
Jeg er faldet i søvn og vågner op -
- og ser dig, og du har det ligesom bedre.
Far?
Du er forandret.
- Far? - Lad os komme ud herfra.
Jeg siger:
Det er du ikke rask nok til.
Hent den rullestol.
Det skal gå stærkt.
Så snart vi er ude herfra, er vi i sikkerhed.
Vi får fat i kørestolen ...
... og stikker af fra hospitalet.
Hvad laver du?
Bennett forsøger at forsinke os.
- Vagt! Stop dem! - Vi flyver ned ad gangen -
- med portørerne i hælene.
Mor og Josephine står på gangen.
Der er ikke tid til forklaringer. Hold dem hen.
Vi kommer flyvende ud ad hovedindgangen, -
- og din gamle, røde Charger holder der, men er splinterny.
Jeg løfter dig, -
- og du vejer ligesom ingenting. Jeg kan ikke forklare det.
Lad den stå. Vi får ikke brug for den.
Vand. Jeg må have noget vand.
- Hvor skal vi hen? - Ned til floden.
Vi kører ad Glenville for at undgå kirketrafikken.
De elendige kirkegængere kører så langsomt.
Efterhånden som vi nærmer os floden ...
Nu kommer han!
... kan vi se, at alle står klar.
Og jeg mener ...
... alle.
Det er helt utroligt.
Mit liv i en nøddeskal.
Og der er ikke én, der ser trist ud.
Alle er så glade for at se dig ...
... og for at få sagt ordentligt farvel til dig.
Farvel, alle sammen. Adieu.
Min pige i floden.
Du bliver til det, du altid har været:
En meget stor fisk.
Det er sådan, det sker.
Ja.
Fuldstændig sådan.
Mor?
Man kan høre en vits så tit, at man glemmer det sjove i den.
Så hører man den igen, og pludselig er den som ny.
Man kommer i tanke om, hvorfor den var så god.
Han sloges med en kæmpe, der var fem meter høj.
- Det passer ikke. - Er det ikke rigtigt, far?
Jo, sådan da.
Det var en kæmpe.
Det var min fars sidste spøg.
En mand kan fortælle sine historier så mange gange, at han bliver historierne.
De overlever ham.
Og på den måde bliver han udødelig.
Oversat af: Lisbeth Beierholm